![Enn Tarvel on seisukohal, et ajaloolane peab olema iseenda kõige suurem kriitik.](http://f11.pmo.ee/zdkpUEn5gwN6Yp_yPU2FTpeQdcA=/1442x0/filters:focal(343x91:3930x2809):format(webp)/nginx/o/2018/03/01/7650547t1h36c3.jpg)
Mullu oma 85. sünnipäeva tähistanud eesti ajalooteaduse grand old man Enn Tarvel avaldas Eesti Vabariigi 100. aastapäevaks raamatu «Eesti rahva lugu». Tegu on esimese taasiseseisvunud Eestis ilmunud Eesti ajaloo üldkäsitlusega ühelt eesti autorilt.
Mullu oma 85. sünnipäeva tähistanud eesti ajalooteaduse grand old man Enn Tarvel avaldas Eesti Vabariigi 100. aastapäevaks raamatu «Eesti rahva lugu». Tegu on esimese taasiseseisvunud Eestis ilmunud Eesti ajaloo üldkäsitlusega ühelt eesti autorilt.
Teie värske raamatu moto pärineb Marie Underilt: «Meilt palju võetud – siiski meile jäi / me uhkus, au ning viha: seiskem püstipäi!» Kas neist kolmest hingeseisundist – uhkusest, aust ning vihast – on eestlastel praegusajal puudu?
Jah, kahjuks küll... Kui minu raamatus on midagi, mida võiks pidada metodoloogilises mõttes mitteteaduslikuks, siis just see on sinna pandud just selles suunas. Viha on vist peaaegu ainus asi, mis aitab rahvusel elus püsida, annab eluspüsimiseks vajaliku jõu ning eneseväärikuse. Liigse sentimentaalsusega ei kõnni kaugele. Aga selline jutt pole praegusajal vist poliitiliselt päris korrektne...