![Kadri Rämmeldi lillemüüja, ilmselt noorim neist, on nähtavalt kõige enam teotahet täis.](http://f11.pmo.ee/d4mZkvJgKBmbdkRZIdI9tLzyVOs=/1442x0/filters:focal(537x358:552x373):format(webp)/nginx/o/2024/06/11/16141696t1hb45c.jpg)
Kurb tunnistada, aga ma vist ei mäletagi, millal ma viimati kelleltki lilli ostsin (suured poed ei lähe arvesse). Kas sina mäletad, mis värvi olid selle lillemüüja silmad, kes ulatas sulle viimati ostetud õie? Kas ta naeratas?
Kurb tunnistada, aga ma vist ei mäletagi, millal ma viimati kelleltki lilli ostsin (suured poed ei lähe arvesse). Kas sina mäletad, mis värvi olid selle lillemüüja silmad, kes ulatas sulle viimati ostetud õie? Kas ta naeratas?
Pärnu poisina peaksin ju mäletama neid lilleputkasid seal Pärnu hotelli ja nüüdseks lammutatud kunagise muuseumihoone vahel, aga kuidagi ei elustu see mälupilt ning ega vahet polegi, sest Endla teatri «Lillemüüjatel hakkas külm» on universaalne lugu mälestustest, mis hoiavad elus, ning linnast, mis kunagi sama ei püsi (ja miks peakski). Neid vaikselt unustusse vajuvaid ja arendustele ette jäänud lille- ja käsitööturge, jäätise- ja kaljaputkasid või ka külapoode ja raamatukogusid on igal pool alati olnud. Neid saab alati olema.
Lavastaja Laura Jaanhold ja dramaturg Ott Kilusk on leidnud huvitava lähenemisviisi, mis pühitseb argipäeva liialt nostalgiauttu mattumata.