Enne juubeligalat avatakse pidulikult Rahvusooper Estonia I rõdu galeriis Toomas Eduri büst, mille on valmistanud skulpturist Tauno Kangro. Lisaks Edurile on galeriis Anu Kaalu, Tiiu Randviiru, Georg Otsa ja Tiit Härmi büstid.
Toomas Edurit on peetud üheks oma põlvkonna parimaks meestantsijaks. Edurit on tema tantsijakarjääri jooksul kiidetud elegantse joone ja suurepärase partneritunnetuse eest klassikalistes ballettides, kuid ka väljendusrikka kehakeele pärast kaasaegsetes tantsulavastustes. Nii on talle koreograafiat loonud mitmed tunnustatud koreograafid, nende hulgas Olga Roriz («The Seven Silences of Salome», 1993) ja Wayne McGregor («2Human», 2003). Tallinna Balletikooli kasvandikuna (1988, Frunze Stepanjani klass) sai Toomas juba kooli eelviimasel aastal tantsida peaosa Estonia laval täispikas balletis «Coppélia», mille lavastas Enn Suve. Kaks kuud pärast kooli lõpetamist tantsis Toomas Kaie Kõrbiga balleti «Giselle» esietendust (1988, Nikita Dolgušini lavastus). Samal hooajal lavastas Mai Murdmaa Edurit silmas pidades balleti «Nostalgia» Eduard Tubina muusikale.
1990. aastal USA-s Jacksonis rahvusvahelisel balletivõistlusel võidetud parima paari auhind koos Age Oksaga ning pronksmedal avasid paljude maailmakuulsate teatrite uksed. Valik langes Inglismaale ning aastatel 1990–2009 oli Edur Inglise Rahvusballeti esitantsija.
Eduri karjäär viis teda külalisena ka teistele kuulsatele lavadele, näiteks Birminghami Kuninglik Ballett, Teatro alla Scala, Berliini Riigiooper, Cape Towni Ballett, Rooma Ooperiteater, Zürichi Ballett, Soome Rahvusooper, Houstoni Ballett, Teatro Colón, Hollandi Rahvusballett, Moskva Suur Teater, Peterburi Maria teater jpt. Pärast tantsijakarjääri lõpetamist sai Edurist Estonia balleti kunstiline juht ning tema käe all sündis 2010. aastal Eesti Rahvusballett.